בשנת 70 לספירה חרבה ירושלים ובית המקדש השני.
הוכרז על סיום המרד היהודי כנגד הכיבוש הרומי.
אבל אלעזר בן יאיר ומשפחתו, נמלטים מהעיר.
הם נשבעו שמלחמת יהודה לא נגמרה.
אלעזר ומאמיניו מקימים מפקדה במצודת הר המצדה.
משם הם מתחילים לפשוט על כפרים בשלטון רומי בדרום ממלכת יהודה.
פשיטות אלה מאיימות על הנצחון הרומי כביכול ומפקד ליגיון ה 10, פלביוס סילבה,
מארגן מפגש עם אלעזר. - עבור זה נסתפק.
אין לי ספק בכך, אני מאמין שאנשיך יסתפקו בהרבה פחות.
אבל אתה מדבר איתי עכשיו!
ואתה יודע שמה שאני אומר, הגיוני.
האם תחזור לרומא עם התנאים? - זה באמת הגיוני.
בשובו לרומא, תקוותו של סילבה למימוש ההסכם ביהודה, נמחקת בידי הקיסר.
קיסר, מה הם מבקשים? מקדש, מושל עצמי, זה כבר היה להם בעבר!
אני מאמין שהאסטרגיה שלנו והיינו צריכם לעשות כבקשתם מזמן!
מאוחר מדי. אי אפשר לתת הקלות לאחר נצחון.
את שארית האופוזיציה יש למחוץ, להביא את ההנהגה שלהם באזיקים,
ולהחזיר את הלגיון תוך חצי שנה.
סילבה נשלח חזרה ליהודה, אחר שקיבל משנה חדש, רוביוס גאלוס.
סילבה מגלה ששנים מקציניו מרגלים, עבור אויבו הפוליטי של הקיסר,
ובעוד סילבה עדיין ברומא, שנים אלה מתכננים לחלק קרקע יהודית
לחיילים רומאים בתמורה לויתור על משכורתם.
נוכל לקרוא לזה, גמול על אומץ. - בזמן שביתת נשק?
היהודים יפרו את ההסכם. הם יפרו אותו!
הרומאים מבצעים את בגידתם ולוקחים אדמות יהודיות בכוח,
והורגים מי שמפריע בתהליך.
שר מאה! - איני שר מאה, אני טריביון.
נולדתי במצרים, למדתי דברים במצרים.
אני יכול למסור אותך לאחר מכן. - אתה לא תעשה זאת.
בין הפליטים למצדה היו גם כאלה, ששמרו על קדושת הדת.
ההסכם הופר, הרומאים תפסו אדמות חקלאיות בעבר הירדן.
מה דעתך? - קיבלנו את תשובת הקיסר,
כעת ניתן לו את שלנו.
WwW.SubsCenter.Org תרגם סטארבק מצוות טורק
אל תשתה את זה!
מה הבעיה? - היכן הבקר שלך?
אין לי בקר, יש לי כבשים. שם.
לכו תביאו אותם.
אתה יכול לבוא, אם אתה רוצה. אם תשאר, תהיה צמא.
מה עוללת? - הכנתי את מי השתיה לרומאים.
הם לקחו חיה מכל עדר, שחטו אותה והרעילו את הבארות.
בכל מקרה, זה מקומי. אין בעיה במים מצפון.
לכמה זמן?
אנו חסרי אונים מול הפשיטות שלהם, בלדרים שלנו הותקפו הבוקר.
זה כבר 20 אנשים שנהרגו עד כה. - אני מציע שננסה להכות בחזרה.
אצטרך מנות כפולות של מי נהר, אחרת...
הוא התמנה לדרגת מושל. - והנה רוביוס גאלוס!
הייתה לי תחושה.
עשרים שנה!
עשרים שנה לא ראיתי דרגות ניתנות לטיפשים כמוכם!
עשיתי מה שנראה לנכון בזמנו. בזאת אני אשם.
ממש כמו חמור. - לפעמים צריך שיקול דעת עצמי!
מה שחשוב במפקד טוב, זה חוש הכבוד העצמי,
מה שנראה קטן וחסר חשיבות.
אבל אתה מפתיע אותי, חשבתי שאתה פיקח יותר.
מה פקודותיך עכשיו, המפקד? - זאת תשובה הולמת.
קיוויתי שנוכל ליצור קשר עם ידידנו השודד לפני שיגלה את העובדות.
אבל הגנרל בפועל ביטל אפשרות זאת, וגם את אפשרות הפתעה ומשא ומתן.
ההחלטה נעשתה עבורי. כל הלגיון צריך לעלות על מצדה!
- -פיטר אוטול
- -פיטר שטראוס
"מצדה" חלק שני
הוא מביא את הנערה היהודיה שלו. הוא כאילו מצפה שתחיה לנצח.
בסגנון מהודר.
יצור יפה.
אתר ירי מעניין ,נכון? - נצטרך להביט בו הרבה זמן.
כבר היינו בדרום בעבר.
- -ברברה קאררה
מתי נחסל אותם? הם חושבים בצורה מסוכנת.
הם לא מסודרים. - יש לי רעיון.
תתרכז במצדה.
השיטה הטבעית להבאת ילדים לעולם, עדיפה לשיטת האימוץ.
אבל זו הנחה שאיני מוכן מיד לקבל.
אנו צריכים 4 אנשים למשיכה במנוף.
בואו נראה מה גרשון מדמשק אמר, בהקשר לעניין זה.
קומו על רגליכם!
אל תפגעו בחיה הזאת! איני אחראי לתוצאות!
החזירו אותו לכאן!
"מבוסס על " המתנגדים של ארנסט ק.גאן
אלעזר!
תביט לשם.
תביאו את שאר המקלעות למקום. ראינו את האוייב.
בדיוק. תביאו את האבנים.
גם את השקים. מהרו!
אהרון! - בדקתי את האספקה, זה טעים.
מעדן! - הוא בן 100 שנה, מימי הורדוס.
זה עדיין מדהים אותי.
אני רוצה שהמקלעות יכוסו בקש, שלא יראו אותן.
למה, להסתיר את הציפורים?
כבר יעשה.
תראה.
תחילת האביב.
נוודים מחפשי עסקים. כבשים, יין ונשים חברותיות לחיילים.
הם פקחים. השאירו לרומאים את אתרי החניה הטובים.
רצון טוב מתחיל כל עסק.
אנשי הדת הם הבעייתיים.
לפעמים לא איכפת לי להיות כמותם. לא להתערב כשהקרב מתחיל.
ידידי, הם יחכו לבוקר להגיע עד לכאן.
שנוכל לראות תהלוכת תלבושות, ושנפחד מהם.
רומאים, הם אוהבים רושם! חמשת אלפים נגד תשע מאות!
זה מרשים!
רק שהפעם, הסוף יהיה שונה. הם עדיין לא יודעים זאת,
אבל השמש תלמד אותם.
הם יצטרכו לחנות שם היכן שהלטאה אינה יכולה לחיות בקיץ.
והקיץ אינו רחוק.
הם חייבים להביא מים רחוק מיריחו.
יש לנו מים בשפע.
הם יקימו מקלעות, סולמות אבל הזווית קשה מדי לאבנים.
אישה זקנה או ילד קטן, תוכל לדחוף סולם למטה.
תהיו גאים. שנו היטב הלילה. תנו להם לצעוד.
אנו במקום שאנו רוצים שיהיו.
מרשים. - בלתי אפשרי.
בדיוק. לכן בחרתי בך.
המילה היא אכן בלתי אפשרי. - אני מאמין שתעמוד בזה.
נראה.
אין סימן לפעילות. אולי הם החליטו לא להשאר.
הם נמצאים כאן.
בוא נעשה את זה רשמי.
חצוצרות! ופרשי דגל לפנים!
כעת.
אנו כולנו בטווח שלהם. טווח פגיעה.
מה לגבי המקלעות שלנו? - זווית קשה.
כל אבן שנירה לשם תהפוך לנשק עבורם. היא תהפוך לתחמושת שלהם.
מה קרה? - פלביוס סילבה חזר.
אתם מנסים לתפוס את רכוש ושטח הקיסר?
הסנאט ותושבי רומא?
בשמם אנו דורש מכם להניח לו!
השטח שאתה כבשת ניתן לילדי ישראל בידי האל הכל יכול!
מלך היקום ואדון האנושות!
מאז תחילת הזמן, הוא העניש כל מי שפלש לאדמת ילדיו!
הזהרתי אותך פעם אחת! ואזהרה אחת זה כל מה שהוא מרשה!
גזרת על עצמך והחיילים שלך מוות!
הרשמיות הסתיימה! בואו ניגש לעבודה!
פקודות קבע!
המושל הגנרל החליט שמשמעת הצבא המקסימלית תמשיך.
אנו תחת עיני האוייב, וננהג בהתאם לכך.
שיריון מלא, כולל מגן חזה וקסדה ילבש בכל שעות התפקיד!
מנות מים, יוגבלו ל 3 פחיות ביום. בזריחת שמש, צהרים ושקיעה.
לגבי המים מדרום למחנה, אנו מייעצים, בשל תוכם המסוכן,
שאינם מתאימים לשתיה או רחצה. כתוצאה מכך,
חיילים יתייחסו לאזור מחוץ לתחום.
כל הפרה של הפקודות, תגרור עונש חמור ומיידי,
אפילו עד עונש מוות.
מי יתן והאלים ישמרו את הקיסר שלנו!
הבחנת שהם מקיפים אותנו? - אני יודע.
שלושה מחנות הוקמו מהצד השני.
הם חושבים שאנו רוצים לצאת מכאן.
ראית שיש לנו קהל?
הם מדווחים שהילדים באמת משחקים.
מעבר לזה אין כל פעילות.
שישה גברים במגדלי השמירה, חלק בשדות, חלק מטפלים בחיות,
בקושי רואים מבוגרים.
רובם בטח באיזורים המוצלים. - הגיוני, שחרר את התצפית לשאר היום.
כן, המפקד!
גנרל!
מה דעתך על דיווח זה? - ובכן...איני בטוח שיש משהו, המפקד.
ואתה?
ברור שאנו צריכים לבדוק מקרוב. עלינו לבחון את ההגנות שלהם.
לבחון מקרוב?
כשתרד החשכה נשלח משלחת גישוש בשביל הנחש בצידו המזרחי של ההר.
סליחה המפקד, לא אוכל לשלוח אנשים. זאת תהיה התאבדות!
המושל הגנרל חשב על צוות של שני קצינים.
האם זאת פרישה מכובדת?
כבר הסברתי את מטרת הסיור. - לא, לא אעשה זאת.
ללא ספק, הקיסר יודע. - אין לו מה לדעת!
הטריביון הבכיר צודק. המושל הגנרל אפשר ירושה למשפחותיכם.
איפשרו לכם להמנע מהוצאה להורג מבישה בדרך של חניקה.
אני מציע לכם שתסכימו.
היתה לכם קריירה מרשימה.
כך תוכלו להשאיר פסל מאחור.
מה בדיוק אתה, טריביון? - המפקד, אני המרגל האימפריאלי.
כנגד המרגל של הסנאט, או כך לפחות הייתי.
הקיסר בחר לפעול כך במקרה זה. תדע שיש לך את אמונו המושלם.
זה ינחם אותי בימים שיבואו. משוחרר.
איזה צוות אספת בדיוק סביבך? היית צריך לשלוח אותו גם לסיור הזה!
לא, זה די ליום אחד!
יש לך משהו לספר לי? - מה?
המושל. לגבי הבחורה, שמה הוא שיבה.
- כן? טובה תחת טובה.
שמור עליה לעצמך. - לא חשבתי על זה.
היא...ממש לא שגרתית. לולא העבודה שלך,
הייתי כמעט מקנא בך.
לנצח יחיה... - זה אינו נחוץ!
היכן הם?
אני רואה. - שנרשה להם לעלות עד למעלה?
שנתפוס אותם בחיים?
אם הוא שלח אותם כך, איזה בני ערובה הם יכולים להיות?
אולי הוא בוחן את יכולת הקשתים שלנו.
זה אינו מבחן עבורנו. - תוכיח את זה.
עכשיו!
הוא אהב נוחות. - שלח את חפציו למשפחה בנאפוליס.
חלק את בגדיו. - יש פריט אחד חשוב, המפקד.
אני מודע לכך. הוא הודיע מה לעשות.
כן, המפקד.
את שיבה, נכון? - נכון.
את מדברת עם המושל הגנרל. - תודה, אני יודעת.
הוא רוצה שתעמדי. - ואתה?
ביליתי יותר מדי זמן בארץ את בכדי לצפות לנימוס מיהודים,
תמשיכי לשבת. למעשה, אשב לידיך.
וכעת צריך להחליט לגבייך. - איני מעוניינת לגרום לצרות,
אני יכולה לעזוב מייד כשתגיד. - כן, אך לא תשרדי בוקר אחד לבד.
זה יהיה רצח. - בוודאי תוכל לשחרר 3- 4 חיילים.
אני יכול לשחרר, אבל את לא תסתדרי איתם.
אלה שישארו מאחור יהיו אפילו פחות מרוצים מעכשיו.
אישה כמוך היא לרוב מעל לרמתו של החייל הפשוט.
ברגע שיטעמו מזכותו של הקצין, אני חושש שירצו עוד.
איני בטוח שאוכל לתת לך ללכת כי את חלק מירושתו של האיש, כמו קסדתו.
אז אני שייכת ליורשיו. - כן, הוא עשה אותי אחד כזה.
תשארי כאן כרגע תחת השגחה ותחת הגנתי.
אוכל לצפות שיקראו לי.
את יכולה לצפות שמחר תמשיכי לחיות ועל כך תודה לאל שלך ולמגונן שלך,
אל תטרחי לקום!
אפשר?
יש רק דרך אחת לבצע את זה.
תמשיך.
עלינו לבנות רמפת תקיפה מהצד המערבי של ההר.
מאיזה חומר? - לא נוכל לחכות למשלוח.
רואה את הרכס שם? עליך להביא חלק גדול לכאן,
ולהביא אותו מול ההר הזה.
נוכל לבצע זאת בזמן שיש? - עם קצת מזל.
אבל זו עבודה מפחידה. - אתה אחוז פחד?
תמיד, כשמזל הוא פרמטר.
שלחו את הכמרים אלי! כעת!
החיה הזאת תוקרב כקורבן.
או, כשהירח היה בזווית אהובה של 16, הוא גרם לאבות לחלק את השמים.
לכבד הזה אין נקודות חשודות.
אין גורם זר נוכח,
כל הגברים נוכחים למסע שאתם אמורים להתחיל.
לתהילה מוגברת של רומא! ולקיסר שמוביל את יעודה של האימפריה!
מה הם עושים עכשיו?
מוודאים שהאלים שלהם ישמחו.
אל העזים בטח אינו מרוצה.
רומאים אינם סוגדים לחיות, הם סוגדים לאלים שנוצרו בדמותם.
נוח מאוד עבורם.
בניגוד לאנשים שלך, שמאמינים רק באחד.
השוטה אומר בליבו שאין אל.
אם זה היה נאמר בימי שלמה, זה היה הופך לשירה.
זה היה לפני אלף שנה עניין השוטים.
הם אינן זן נדיר. - ואת חושבת שאני אחד מהם?
אני זוכרת שבעלי כמעט זרק איש החוצה מהבית,
כשאמר שהאל הוא רק משהו שנועד לנוחותם של כוהנים.
וזה לא היה לפני הרבה זמן.
לא לפני הרבה זמן היה לי אח.
היה לנו בית מקדש, ורומאים לא זרקו ילדים לאש.
כשבית המקדש חרב שאלנו, מדוע האל מרשה זאת לקרות?
אבל לתהות זה לא אותו דבר, כמו להטיל ספק.
מרים, ראיתי את חורבנו.
ראיתי את הדביר שנקרע מהחדר הפנימי, שיוכלו לגרור חזירים אל המזבח.
אם ישנו אל, אולי עבר לצד הרומאים.
אני אוהבת אותך. ואני יודעת שעודך מאמין.
היום נתחיל במשימה האחרונה של הליגיון העשירי ביהודה!
באבנים אלה נשלם על ביתנו הישן.
מספר שלוש.
ארבע.
חמש.
אני מתחיל להבין מה רצונם לעשות. - שיהיו עסוקים.
רומאים תמיד בונים כשאינם יודעים מה לעשות בעצמם.
אני יודע מה האידיוטים רוצים. - מה?
הם חושבים שיוכלו לפרוץ את החומות שלנו אם יעלו לגובה רב.
האם הם יכולים?
רק אם ניתן להם.
תמשיכו לזוז, לזוז.
הם מקבלים זאת בשקט, נכון?
כמה זמן עלינו לחכות בדיוק?
עוד שבוע.
אני אוהב לראותם עובדים, אתה לא?
עבודה יפה!
אנסה לדבר עם הנוודים האלה! ואקנה לכם קצת יין!
עכשיו!
אם נמשיך בקצב זה, אני עומד...
עכשיו!
אל תנסו להחזיר אש! תחזירו את המכונה לאחור!
עכשיו!
תמשיכו לזוז! תמשיכו לזוז.
זהירות, היא נופלת!
עזרו לפצועים. עזרו לפצועים.
רציתי לשאול לשלומך, אבל אין צורך, ללא ספק את נהנית!
אתה רצית שזה יהיה הפוך! - את ישרה!
ואת גם טועה!
הייתי צריך לצפות זאת. - או, הבלים.
לא! הוא יודע לחכות!
זאת הגאוניות שלו. שנחשוב שאין לו כלי נשק גדולים.
מדוע כה מהר?
מדוע לא להרוס עבודה של חודש? או חודשיים?
אולי הוא מתלהב מדי? אולי אינךבטוח באנשיך?
היית צריך לתת להם נצחון קטן.
תהנה ממנו.
כל הקצינים שיבואו אלי!
ארבע עשר מתים, כמה סוסים, 10 פרדות,
והחדשות הכי גרועות, אחת מתחנות המים נהרסה.
יצאו לעין גדי להשיג עוד.
אני רוצה תצפית קבועה על הרכס הגבוה!
שלוש משמרות ביום, אם נופתע שוב,
כל המשמרות יתנו דין. - כן, המפקד.
המחנה יבנה מחדש מייד! אתם יודעים כעת את הטווח,
הרחיקו את הקו הקדמי ממנו! משוחררים.
ואני אחשוב על תוכנית חלופית בבוקר. - אין תוכנית חלופית!
אני בספק שיאזלו להם האבנים בקרוב.
אני רוצה שתי יחידות פרשים עם אספקה ל 4 ימים,
מוכנות לצאת בתוך שעה! - הם יהיו מוכנים, המפקד.
מותר לי לשאול... - נקרא לה משלחת חיפוש.
אתה תפקד עליה. מצא את אחראי הנשק והביאו אלי.
אחראי הנשק, המפקד, מת.
אז ישנו אחראי נשק חדש גם אם הוא יודע זאת או לא.
ישנה דרך, לא מסובכת, לבנות את הרמפה שלך.
הצורך כה ברור שראית בעיני?
הדיוס.
הדקתי יותר מדי.
איזה כוכבים אלה?
מערכת זאת נקראת קימן.
מדוע? זה משנה?
לא לי, אבל אמרתי לה שאתה יודע הכל.
את רואה?
הבת הגדולה של שמעון?
פרט לצעירה מכל, פאטורה, יש לי 3 אחיות גדולות ואח.
פעם הייתי יודע הכל.
שם עלינו להיות. - מדוע אנו לא?
כי אנו אנשים עצלנים ומרושעים.
מהווים דוגמא רעה לילד הזה.
וגם לילדה הזאת. - כך אבי אומר לי.
קח את הנערה הצעירה לאימה ותצטרף אלינו שם.
אתה רציני? - כן, אני רציני.
גם אתה, לך תקרא לאחרים.
את חושבת שהם היו שמחים לו היינו מתנהגים כמו יהודים?
אינך צריך להתנצל על זה. - רק אלייך.
שאלי את האל על פלביוס סילבה.
אוכל להאמין מחדש באל שיענה לי.
אשאל אותו מה הוא מתכוון לעשות, בכדי שאוכל לעשות משהו לפני כן.
רק לשם שינוי.
אתה עושה את הדבר הנכון בכל פעם. ולעשות זאת, זה רצון האל.
אני יודעת שהוא שם,
והוא יודע שהוא שם.
ולך... יש דברים אחרים לחשוב עליהם.
אבל זה היה מנחם אותי לו ידעתי שהוא נמצא שם.
בוודאות? - כהנחה סבירה.
הרגזתי אותך שוב. - לא, איני כועסת.
מבולבלת... מתוסכלת...
בסדר, אני כועסת. - את רוצה שאשקר לך?
אני רוצה שתעזור לי להבין אותך!
להבין את זה. - מעולם לא הסתרתי ממך דבר.
אבל חשבתי שאתם נלחמים, כולנו נלחמים,
כי לא נקבל שום אדון על פני האל.
אבל אם אינך באמת מאמין באל, אז מה זה משנה?
מדוע עלינו לחיות כאן כמו חיות על העץ?
מדוע אתה ממשיך בזה?
אני מניח שמישהו צריך להמשיך את ענייני המשפחה.
זאת אינה תשובה. - בסדר, אם כן,
בין אם אני מאמין או לא באמת באל, אני מאמין בדבר אחד,
איש אינו צריך להיות עבד של מישהו.
תתנהגו יפה.
ובכן, אלעזר בן יאיר והאחרים, מנהיגים שבאו לתפילת הודיה.
הודו לאל כי חסדו, וחסדו ישאר לעד.
אתחנן לאל במצוקתי והאל האזין לי וישימני במקום נעלה.
כל הגויים רודפים אחרי,
אך בשם האל אשמידם.
הם ירדפו אחרי כדבורים, כאש קוצים,
בשם האל, אשמידם.
כל הגויים רודפים אחרי, אבל בשם האל אשמידם.
ישראל בטח באל. הוא מגיננו ומושיענו.
(תרגום חופשי ,ביראת כבוד)
כל עוד האל לצידי לא אירא, ממה שהאדם יוכל לעשות לי.
הרימו את האיש הזה על רגליו!
תמשיכו לזוז!
תמשיכו לנוע בטור!
קדימה!
עבודה של עבדים היא תמיד הימור מסוכן.
הייתי צריך פעם לחפור תעלה בלווניה. בקושי הסתדרתי עם הדבר הארור,
איבדתי 500 איש בשבוע לפני שיכולתי לפתור את הבעיה.
תאמינו או לא זה ענין של מורל.
כעת, המצב כאן מסובך מהרגיל,
כי אלפיים אלה לא נולדו עבדים. הם רכים, עירוניים,
חקלאים קצת פה ושם אבל לא ממש לעבודה זו.
איש כזה יעבוד 8 שעות ללא מזון ו 6 שעות ללא מים.
אבל למחרת יהיה חסר תועלת, חסר תועלת, עייף מדי אפילו לאכול.
אז מה הפתרון?
לתת לו אוכל ומים בזמן העבודה. לא יותר ממה שהוא צריך.
זכרו שהוא במיטבו כשיש תגמול.
כעת, כוח עבודה הכי גדול שנוכל להשתמש תמיד,
הוא בערך 200 עבדים.
ברגע שהחומות יושלמו ונוכל להתרכז בשלב המילוי, נוכל לנצל עוד 100 איש.
כנראה במשמרות של 4 שעות. רוב הזמן, רובם סתם ישבו.
אז הם יצטרכו מחסה מחום השמש.
ולבסוף, הלקאה בשוט.
עלינו לצפות לאובדן של 5 איש ביום, בשל ההלקאה.
לא נוכל להרשות לאבד יותר מזה.
עלינו להסביר לשומרים שהלקאת יתר גרועה יותר מחוסר הלקאה!
כי אם אחוז התמותה יגבר מדי, לא ישארו לנו מספיק אנשים!
יבוא הזמן שנזדקק לכולם. הזמן בו הציוד יוטען על הרמפה.
אבל נוכל לשמור על אחוז תמותה נמוך אם נחליף את השומרים הרבה.
הכי טוב לנסח זאת כך: האכילו אותם כראוי והם יעבדו היטב.
מה יש לנו שם? - איך זה נראה באמת?
עוד מים? - לא. הוא הצטער שלא חשב על זה קודם.
נראה טוב.
כל דבר כאן נראה טוב. החוצה!
עם ברכות מהמושל הגנרל.
זוכר?
האם אתה זוכר אותה?
אני מתגעגע אליה מאוד.
לא שתיתי כך אפילו בשדות כשסמכתי על שובי אליה.
איני יכול להמשיך לשתות כך כעת.
יקירי.
אני מעדיפה להפרד לאור המוות, כל עוד אנו נושמים וחשים בחיי שיתוף.
אפילו מחשבותינו בליבנו, למרות שאנו רחוקים.
אני ואתה חלקנו בכל. אבל במיוחד זכרונות.
אני רוצה שמותי יקח את הבדידות יחד איתי.
וישאיר את האהבה מאחור.
למעשה, זאת משאלתי האחרונה, במותי אני מבקשת ממך לחיות.
לא בזכרונות אלא בבשר החי.
מצא שמחה ונחמה. אלה יהיו זכרונותי.
גמולי יהיה שתמיד תבטא את השם ליביה בחיבה.
כבודו.
או...
כן, קראתי לך לכאן כי הגעתי להחלטה לגבי מעמדך הקבוע כאן.
כן?
לא אגרום לך להיות לכודה. הנסיבות הפגישו ביננו,
איני חי בבדידות. נראה שנבלה זמן מסויים יחדיו.
הסברתי לך מדוע מסוכן לך לעזוב כעת. למען האמת, איני בטוח שהייתי עושה זאת.
למרות התנאים במקום הסגור הזה אני מקוה לגרום לך נעימות באופן סביר.
האם זה ברור? - נראה לי די ברור.
לו רציתי רק בזה הייתי משיג לפחות 20 זונות בקלות.
לא הבנתי אותך, סלח לי. מה בדיוק אתה רוצה?
הבנה מסויימת, קצת אנושיות בתמורה,
את מאלכסנדריה, אם איני טועה חשבתי שתביני את זה.
נולדתי באלכסנדריה, אבל אני יהודיה.
זה ברור למדי. מה יש בכם שגורם לי להרגיש מבולבל?
אתם כל מה שהייתי שונא בילדים. - אני מתנצלת בשם כולנו.
מה עכשיו? - כעת את יכולה להתלבש.
איני ממעיט ביופייך. תשתי קצת יין?
תודה, איני מעוניינת! - ברור שאינך בוטחת בו.
קראת לי לשם שיחת נימוסים? - אל תתנשאי מעלי!
אתה המפקד.
אכן זה אני.
לכן קראתי לך. את יודעת זאת.
אני מצטער.
מידי פעם זה יעזור אם אוכל לדבר עם מישהי בחופשיות.
זה חשוב.
את מדברת בחופשיות. אני מכיר תודה על כך.
ובכן, לא הכל בבת אחת. לאחר שתלמדי לבטוח בי קצת.
תשתי.
אני יכולה לדבר בחופשיות? יש לזה טעם נורא!
אני מניח שזה אינו משקה לנשים. לחייך ולחיי אישתי המנוחה.
גם היא לא אהבה אותו.
המגלף לא ראה אותה אלא רק במותה.
היתה לה רכות.
קולך אינו שונה משלה, ולגבי השאר...
ליביה היתה מודה שאת הרבה יותר יפיפיה.
אני אלמן לא מאושר. ודי נדיר, אני מאמין.
מה היתה הסיבה?
התחיל שינוי בדרך שדיברה, ואז, כשהיתה בטוחה...
היא החליטה להתאבד.
היא כתבה זאת בצורה יפה במכתבים ששלחה לי.
סידרתי מרכבה לקאפרי. ודרשתי שהמסע יעשה בלילה.
רציתי להביט בכוכבים שנשקפו מהמים. ולהצטרף אליהם.
אני מנסה לא להביט בהם יותר.
זה בטח כואב מאוד.
את מבינה, בבית תמיד יכולתי לסמוך עליה.
כשהיינו יחד, תשוקתה היתה גדולה אפילו יותר משלה.
התרגלתי לזה וזה קילקל לי.
אתה רוצה שאלך?
היא כתבה לי את המכתב לפני 3 שנים.
לא ענית לשאלה שלי.
חייבים לחסל אותם. מדוע בכלל לדון בזה?
לא! זה בלתי אפשרי!
לא, זה אינו בלתי אפשרי, רבי. אוכל להדגים לך במיידית.
לא!
לא היה די ב 3 ימים, 3 ימים? מה יש לנו ברירה, הם ממילא ימותו?
זה אינו משנה מי יהרוג אותם! - וגם אינו משנה מי יהרוג אותך.
זה אינו משנה לי! - מדוע שזה ישנה?
לפני המלחמה, היית רוצח. גנב ונצלן של נשים!
אלעזר! כדאי שתאמר משהו!
לא נהרוג עוד יהודים. - אז מה נעשה?
בוא איתי.
נתחיל לנקות מכאן את העפר.
אתה יודע על מה הוא מדבר? - בכנות, לא.
נלחם בהם כעת בנשק שיש לנו, המוח שלנו,
והשמש.
בשם הוד רוממתו, החל מהשקיעה היום מכסת המים תופחת,
לחצי מהכמות הנוכחית.
זה חייב לעשות, בכדי להחזיק את העבדים בחיים.
בכדי שיוכלו להשלים את המשימה שניתנה לנו.
שהאלים ישמרו על הקיסר!
קדימה.
בדיוק, תמשיכו לזוז.
לא ראיתי שהורדת את זה. תלבש את זה מחדש.
איני יכול לנשום עם זה! - אני יכול.
אם אני יכול, גם את יכול. - איני פריק ואתה כן!
לא שמעתי את זה. תלבש את זה.
אתה יכול לשמוע את זה?
יש רק תירוץ אחד לאי לבישת שיריון כאן.
ואתה הרגע זכית בו!
כולם!
אתה משוחרר!
שוחים! הם שוחים שם!
הם מזיעים, כמונו? - לא, תעצור את העבודה ותשמע.
להפסיק לעבוד! כולם!
תחזיר אותם לעבודה.
תחזרו לעבודה!
כולם! חזרו לעבודה!
קדימה! בחזרה לעבודה!
אלה היו נישואים מאורגנים. חלק מהסכם בין אבי לבעלי המקום.
למרות הכל כשבאנו ליריחו, והוא פגש אותנו בשער,
הוא מצא חן בעיני.
הוא מאוד מצא חן בעיני. גם בזמן החתונה.
גם בזמן המשתה. - מה השתבש?
יהודי אלכסנדריה לא מקבלים דברים מסויימים כמו יהודי ממלכת יהודה.
כמו מה? - כמו בתולים.
אהבתי איש לפני זה. כך לפחות חשבתי.
מתיאס לא יכול היה לסלוח. הוא רצה להצליף בי!
ספרי לי.
אמרתי לו שארצח אותו בשנתו אם יעשה זאת.
לא מיד לאחר המעשה.
יכולתי לחכות אולי שנה. אולי שנתיים.
הוא האמין לזה.
זה היה נכון להאמין? - לא.
לך לישון, רוממתו.
חיה טהורה בלבן,
נבחרה מאחרות, כי היא בלטה,
כשלהק ציפורים חלף בשמים, בזמן זריחה.
איבריה הפנימים שלמים.
אין בה פגם... - באמת....
כל הגברים השותפים למסע זה, למען תהילתה של רומא!
והקיסר!
שורפים! הם תמיד שורפים משהו.
אבא אמר שהם שורפים את הלב כבד וכליות של עז.
כך אל המלחמה שלהם מריח את העשן.
איזה אל אוהב שישרפו עבורו כבד של עז?
כך הם מאמינים בגורל.
מתי תשחט שוב? - מחר, ראם שמן מאוד.
יש לי טובה לבקש ממך.
מאחורי המגדל, איל ניגוח.
זה אומר שתי שורות של מושכים.
זה אומר 400 יהודים מושכי מגדל, ועוד 100 מושכים את הרמפה.
והרמפה תונח כאן, על המגדל.
- או, סלחו לי. - זה בסדר, זה בסדר.
הכנסי.
איך בונים מגדל?
מרימים אותו על לבנים. מרימים את הקורות מלמטה.
בסדר. אני רוצה שתבנה אותו שוכב על צידו.
איני רוצה שהמגדל יורם עד ליום שהרמפה תהיה מוכנה.
תבנה אותו מאחורי הרכס. כל מה שנעשה להסתיר ממנו מידע, שווה.
מה יכל לעשות גם לו ידע? - לא ניתן לו את ההזדמנות הזאת.
הכל לפי לוח זמנים? - אנו עומדים בקצב.
אם כך, זה בסדר. - כן, כן, כן, זה הולך בסדר.
למה אתה רומז?
להחזיק באישה הזאת. זה גורם להם לקנא.
בתנאים אלה יהיה לך מרד.
היינו הרבה זמן ביחד.
וחשבתי שתרצה לדעת את דעתי. - אני רוצה.
הלוואי שלא הייתי רוצה. - למרות הכל...
למרות הכל, איני רוצה לדון בזה עוד.
אפשר להשיג לך כאן משהו? - לא הייתי מסרב לקצת שלג.
איני יכול לנשום!
דקיוריון!
מרפא.
כנסו.
שימו אותו שם.
הוא אוחז במעיים שלו. הוא אומר שאינו יכול לנשום.
הוא קיבל מים הבוקר? - ובכן...
כן, הוא קיבל.
והוא איבד אותם במשחק קוביה, נכון? נכון, אידיוט?
אם תראה אנשים משחקים על מים במשחק קוביה מעתה, תמנע מהם.
תלעס את זה. תאכל הכל.
תשטוף את זה.
במה אתה נועץ מבט? - גם אני מתחיל לקבל כאב כזה.
מנת המים הבאה היא בצהרים.
הריח מפריע, אלעזר? - אל תדבר על העבודה שלך.
המים כאן נראים באושים. - מילאתי אותם רק הבוקר.
עכשיו צהרים. הם מחלקים מנות מים כעת.
לא נראה לך שהזמן לריקון מחדש?
עמוס.
חזרו אחורה! חזרו אחורה!
בחזרה לעבודה!
כולם, חזרו לאחור! בחזרה לעבודה!
חברים מהליגיון העשירי!
אחר הצהרים טוב!
נראה לנו שאין לכם די מים שם. מנהג הארץ לחלוק מה שיש עם זרים.
אבל לא אקרא לכם זרים. בשבועות האחרונים למדנו להכיר היטב.
בלילה, על קיבה מלאה קשה לנו לישון, אנו דואגים לכם.
לפעמים לילדים יש חלומות. בני חולם שיום אחד יביט ברמפה,
ויראה 5000 שלדים בשיריון.
אל תצחקו! תביאו את מכונות הירי!
אתם יודעים, לפני 1000שנה היו שתי ערים ליד ים המלח,
קראו להם סדום ועמורה.
הם לא חשו בבית באף אחת מהן. אבל נגזר שיענשו על רשעותם ופשעיהם,
אז באה סופה של אבק רותח, למחות אותם.
ואש מהשמים כילתה את שתי הערים. האבק והאש חוזרים לארץ המקוללת,
בכל שנה.
אין ספק שנהניתם ממזג האוויר המקומי.
אבל צר לי לבשר לכם שהקיץ בשיאו מתקרב.
ומי שיעמוד במקומכם לא יזכה לראות את הסתיו.
אש!
טענו מחדש! קדימה!
זוזו! תפסיקו לירות!
אמרתי שתפסיקו לירות!
אה, הסתיו!
זמן נעים להיות כאן. כשהרוח קרירה ובוואדי מי גשם זורמים.
אבל לפני בוא הגשם, המוות שאני מדבר עליו יבוא על ראשיכם.
והחום יציק לכם. תטרכו לחפור בורות באדמה.
תטמינו שם את ראשיכם בכדי לנשום. אם אתם אנשים נמוכים,
מותכם יהיה קל יותר.
כי ליבכם בוודאי יתפוצץ עוד לפני ששאר גופכם יבער ויתפרץ דרך העור.
קיבלתם פקודה למוות הזה. מי יתן פקודה שכזאת?
כשנוח הפטריוט זרע את שדהו, משרת האל הנקרא השטן,
פיתה אותו להקריב 4 חיות ולשפוך את דמם בשדה.
אלה היו כבש, אריה, חזיר וקוף.
מאז השיכור היה כמוהם.
טיפת היין הראשונה עשתה אותו ככבש,
עוד קצת והוא אריה,
איש בעל החלטות מבולבלות,
איש שאסור להתעמת איתו.
אבל השיכור אינו חדל לשתות, כי הוא אריה.
הוא שותה שוב ונעשה חזיר.
מתפלש בבוץ.
ולבסוף הוא קוף, צווח וקופץ כאילו מענף לענף.
ראשו הריק חסר דאגות מפני האמת.
שמענו שקליגולה עשה סנטור מהסוס האהוב עליו.
וראינו שרומא לא השתנתה.
הקיסר וספיאנוס כבל את הגנרל בשרשרת ועשה אותו מושל יהודה.
חברים מהליגיון העשירי! האם אכן תקריבו חייכם?
כי קוף רוצה לכבוש את ההר הזה, על ערימת הגווית הרקובות שלכם?
בחזרה לעבודה! עכשיו!
בחזרה לעבודה שלכם! מהר יותר! מהר יותר!
כמה עוד יחזיקו מעמד? - אתה מתכוון לדיבורים?
אני מתכוון למים. - ובכן, יורד כאן גשם בכל שנה.
כמו שאמרת, הם יחזיקו מעמד יותר מאיתנו.
תניחי את הכוס, איני משועשע!
מצטערת.
הוא איש מרשים, נכון? - הוא מנהיג שעושה את מה שהוא יכול.
הנאום לא היה לרומאים אלא ליהודים והם היחידים שילכו שולל אחריו!
ובכל זאת הרומאים שמעו אותו.
זה אינו משנה דבר! - אז למה זה מרגיז אותך כל כך?
כי אני בז לבזבוז!
כי בכל יום שאנו כאן אנו מבזבים זמן יכולנו להביא שלום וסדר למדינה הזאת,
ואני יודע שהוא יודע זאת!
מאחורי אגו של ילד קטן ומובס, הוא מסתיר את האמת מאנשיו שלו.
את האמת?
מהי האמת? - שאסור לנו להפסיד, שיבה!
והאם תקרא לזה נצחון?
המחשבה הראשונה היתה בראשי שאולי אלעזר יהיה רחום לאחר שאתה תכנע.
חשבתי שתחסר לי. - מידי פעם, אישה זאת שוכחת את עצמה.
מידי פעם אישה זאת שוכחת שהיא נהנית, מרחמיו של איש שביכולתו,
שיכול למסור אותי ל5000 חיות מלאי שנאה שמהם בטוח שלא תזכה להשאר בחיים!
האם תהנה מזה? - לא, היא לא תהנה!
אבל זה לא יפתיע אותה!
צאי החוצה!
לחיי הקוף של וספיאנוס הקיסר!
סוף חלק שני